"Paříž 1830"
Počkej! Jestli mám umřít...
Chci vidět tvou tvář!
Vidocq je mrtvý!
FANTOM PAŘÍŽE
Scénář
"Vidocqa zradila láska"
Grafické ztvárnění postav
"Vidocq na galejích"
Výprava
"Vidocq uprchl v ženském přestrojení"
Kostýmy
"Galejník obrací kabát"
Střih
"Bývalý vězeň šéfem policie"
Kamera
"Vidocq vytváří novou policii"
Zvuk
Hudba
"Policejní prefekt propustil Vidocqa"
"Vidocq zakládá soukromou policii"
Režie
Co děláš?
Sakra, co je? Co chcete?
Jmenuju se Etienne Boisset. Jsem novinář.
Tady se nic nedovíte.
Počkejte,píšu knihu o Vidocqovi. Jsem jeho oficiální životopisec.
-Co je na tom divného? -Vidocq psal své memoáry sám.
A věděl bych, kdyby o něm někdo něco smolil. Já jsem Nimier.
-Jeho společník. Chápeš? -Ano.
Počkejte, pusťte mě, něco vám ukážu. Podívejte.
Vidocq mi napsal.
Čekal mě. Souhlasil s tím, že si mou knihu přečte.
-Podívejte se. -Nevíš, že je Vidocq po smrti?
-Právě proto! -Co proto?
-Co chceš? -Chci dopsat knihu.
Musím najít Vidocqova vraha.
-Vidocqova vraha? Ubožáku! -Najdu jeho vraha.
Má kniha tak bude víc než životopis. Bude to jeho pomsta!
Zmiz! Ať na tebe ještě stačím zapomenout.
Pomozte mi. Řekněte mi, co víte. Něco jste vyšetřovali, ne?
-Chcete tady jen nečinně sedět? -Kdo ho zabil, je mrtvý už teď.
Právě v tom vám mohu pomoct. Povězte mi, co se stalo.
Takhle si to aspoň sám srovnáte v hlavě.
Řekněte mi, jak všechno začalo.
Začalo to před týdnem případem těch dvou pracháčů.
-"Spiknutí blesku" -Belmonta a Veraldiho.
Prosím vás! Jen proto, že do nich uhodilo...
Když uhodí do jednoho člověka, je to náhoda.
Když uhodí do dvou, je to komplot.
-Zvlášť když jsou to tihle dva. -A co jsou zač?
Belmont byl největší zbrojař ve Francii a Veraldi byl chemik.
Dokázal vyrobit střelný prach z čehokoli.
-No a? -Takže...
Pro naši armádu je to rána. A my si teď nesmíme dovolit být slabí.
Bojíte se, že Prusové zaútočí?
-Vždyť vám pomohli vzhůru. -Obávám se útoku zevnitř.
Reformy Karla X. se netěší velké oblibě.
-To vskutku ne. -V Paříži se to hemží spiklenci.
Proorleánští, republikáni, bonapartisti...
-Sám se v nich nevyznám. -Nestarám se o politiku.
Moji lidé nevědí co dřív.
Ten případ blesku je už moc. Chci, abyste to vyšetřil vy.
Zapomněl jste, že jste mě před dvěma lety propustil?
Ne, nejde to. Máme teď hodně práce.
Vidocqu, copak nechápete? Je ohrožena monarchie!
Bojím se, že při další bouřce spáchají další atentát.
Zaplaťte. Budu o tom přemýšlet.
Nemáte vůbec žádnou morálku?
Zahazujete své schopnosti.
Čí vinou?
Nezapomeňte, Vidocqu. Máte lhůtu do příští bouřky.
Za Napoleona udělali ze zvonů děla. Pořád jich nebylo dost.
Odlévali je přímo v kostelích. Jako my.
Tady ti není špatně. Máš tu blíž k Bohu.
-Ano, ale už to není na dlouho. -Jak to? -To je otázka!
Jen Belmont znal tajemství odlévání.
Nevíš náhodou, kdo měl v Belmontově smrti prsty?
Takový je život. Belmont si hrál s ohněm a oheň ho sežehl.
Tvůj šéf nikdy nevycházel sám. Jistě se nebál jen zlých duchů.
To je pravda, už nějakou dobu jako by mu cosi nahánělo strach.
Nenamočil se do něčeho?
Snad jen samotný zákoník se drží zákona víc než on. Ne.
Měl své mouchy, ale zasloužil si, abychom mu připili na zdraví.
-Jaké mouchy? -To vám povím.
Belmonta zajímalo na světě jen jedno: on sám.
-Co to znamená? -Byl jako malíř.
-A sám si byl svým obrazem. -Byl ženatý? -Ano.
Se svým pupíkem.
-Co se děje? -Nic, to se stává.
Nějaký otrapa se vznítil. Děláme tu taky střelný prach.
Ti šmejdi ho mají všude.
Počkej. Když do Belmonta uhodilo, vzplál jako pochodeň.
-Nezalezl mu prach do kabátu? -To má být vtip?
Pradleny mu kartáčovaly redingoty každý den.
Moc bych se divil, kdyby mu na něm zbylo jediný zrníčko.
V tom případě mě nezapomeň zapsat na seznam podezřelých.
U Slavkova mi kanon vybuchl mezi nohama. Technickým nedopatřením.
Děkuji, pane Belmonte!
S tou bych si dal říct.
Pospěš si. Nezapomeň, do příští bouřky!
To nemáme moc času.
Redingoty pana Belmonta? O ně se stará malý mouřenín.
Gandin.
-A kde ten Gandin je? -Nejspíš u žehlení. Zavoláme ho.
Gandine!
-Ty jsi Gandin? -Já za nic nemůžu.
Vykartáčoval jsi Belmontovi kabát ten den, kdy zemřel?
-Za nic nemůžu, pane. -Vykartáčoval jsi mu kabát?
-Jsem nevinný jak padlý sníh. -Vykartáčoval jsi kabát, nebo ne?
Abych ti nevyžehlil obličej!
Co je ti? Nech toho. Přestaň, hergot!
Nezlob se. To bude asi tím vínem.
-Vykartáčoval jsi kabát? -Ne. -A proč?
-Řekli mi, abych to nedělal. -Kdo?
-Viděl jsem tu jednu ždímačku. -Dostal jsem dopis. -Umíš číst?
Ne. Chtěli, abych nekartáčoval šaty Belmontovi ani Veraldimu.
-Odkud přišel ten dopis? -Nevím. Byly u něj peníze.
-Spekli se kvůli tobě na škvarek. -To jsem nemohl vědět. -Hlupáku.
Přísahám! Nemohl jsem nic jiného dělat.
-A proč? -Ten dopis byl jako rozkaz.
-Rozkaz přímo od ďábla! -Hlouposti.
Ne, přísahám! Myslím, že byl psán krví.
Podle mě je možné nasměrovat blesk, aby zasáhl daný terč.
Na to, abychom svedli blesk, stačí hromosvod.
A pak už jen stačí zachycenou energii nasměrovat.
Také je třeba, a to bezpodmínečně,
aby na vrcholku terče bylo něco kovového.
Tady. Na, chraň si oči.
-To je snadné. -Kov, v tom je všechno.
Kosmický oheň v sekundě pronikne vším. Ale nevyšlehnou plameny.
Oběť blesku nemusí shořet.
Některé dokonce zůstanou netknuté. To už se také stalo.
Blesk byl jen malá jiskra.
To mi připomíná galeje. Jak jsme se snažili utéct pecí na cihly.
-Zapomeň na to. -To se nedá.
Co hledáš?
Ty dva muže někdo sledoval. A potom z nich udělal výbušninu.
-A dál? -Jestli ti dva byli bomby,
pak někde musí být roznětka.
Co bylo v tom klobouku?
Co bylo v klobouku?
-Hřeben. -Co? -Zlatý hřeben.
Ženská ozdoba. Tenhle šperk přitáhl blesk.
-Jaký hřeben? -Hřeben Číňanky.
-Ďábel s opičí hlavou. -Ďábel.
-A co jste udělali potom? -Já? Nic.
-Vidocq pokračoval v pátrání sám. -Proč sám? -Nevím.
Možná kvůli té žehličce. Moc jsem si to bral.
A co potom dělal on?
Měl jsem ho najít. Mohl jsem tomu zabránit. Hergot.
Ještě se tu zastavím.
Nic z nich nedostaneme. Vidocqa tu viděli a nevědí, proč tu byl.
A co výheň? Proč šel právě k ní?
To nikdo neví.
Pokračujte ve vyšetřování, něco před námi skrývají.
A kdo upozornil lidi od novin?
To bych rád věděl. Hrome, pane Tauzete, jak v tom všem vypadáme?
Dobrá. Stále ještě jsem neviděl mrtvolu.
Mrtvolu?
Ano, Vidocqovu mrtvolu.
Co myslíte? Že jsem ještě nikdy neviděl zdechlinu?
-Mohu s vámi mluvit? -Teď není vhodná chvíle. -Aha.
A je vhodná chvíle, abychom si promluvili o Vidocqovi?
Nebo o Louisi Belmontovi? O Simonu Veraldim? Také ne?
Vy jediná nosíte v Paříži tuto ozdobu. Informoval jsem se.
Nevím, o čem mluvíš.
Vy jste zabila Belmonta a Veraldiho.
Vy vraždíte bleskem!
Dobře, já vraždím bleskem. A kdo jsi ty?
Jmenuju se Etienne Boisset. Jsem novinář.
Chci objasnit Vidocqovu smrt.
-Vy nejste Asiatka. -Jsi chytrý novinář. Máš oko.
-Hřebeny za to, když promluvím. -O čem?
Povím ti všechno, co vím, a ty mi vrátíš hřebeny. Platí?
Ty hřebeny jsou předmět doličný.
Usvědčují vás z vraždy Belmonta a Veraldiho.
Máš dojem, že vypadám jako netvor?
Poslouchám vás.
Francoisi, vždyť mě znáš. Nemůžeš mě podezírat, že bych...
Nedalas jim je do klobouku?
Preah! Do čeho ses to zapletla?
Dlouho tě nemůžu krýt. Svého společníka jsem nechal stranou.
Ale nejde to.
Před dvěma týdny jsem dostala dopis. Byly v něm peníze.
Měla jsem dát Belmontovi a potom Veraldimu do klobouku hřeben.
Udělala jsem to. Nedověděla jsem se, kdo mi za to zaplatil.
Nikdy jsi neuvažovala proč?
Myslela jsem, že je to má kompromitovat.
Ti pracháči byli jen zákazníci. Neměla jsem s tím nic společného.
-A nebyly ty dopisy výhružné? -Výhružné? -Nebyly psané krví?
Naopak. Byly voňavé. Psané elegantním rukopisem.
Dokonce jsem myslela, že je psala žena.
-Nechala sis je? -To určitě!
-Preah, kdo má být další? -Kdo ti řekl, že je někdo další?
Nebe.
Řekni mi, kdo je další.
Ernest Lafitte. Hlavní lékař Invalidovny.
Počkej, půjdu s tebou.
Co tu děláte?
Dejte mi pokoj. Pracuju pro prefekta.
V pořádku. Co jste dělal na střeše?
Nic.
Myslel jsem, že vidím stín. Odvedu ji. Není jí dobře.
-Tu máš. -A ty dva další? -Osobní archiv.
Není to politické spiknutí.
U Belmonta a Veraldiho by to mohl být motiv, ale u Lafitta ne.
To, že vyrábějí zbraně, s tím nesouvisí.
Zemřeli kvůli něčemu jinému. Někdo se jim promyšleně mstil.
A s tím bleskem to vypadá jako Boží spravedlnost.
Viděls toho zabijáka jako já, ne? Viděl jsi holuby?
-Viděls, jak zmizel pod kápí? -Jako čaroděj. -Pěkný čaroděj.
-A ta maska? -Svědčí o pomstě. -Kdepak.
Zrcadlo. Jako by nastal čas, aby si ti muži pohlédli do tváře.
Blázníš? Znala jsem je dobře. Byli trochu divní, ale neškodní.
Divní? Jak to myslíš?
Nic jiného jste nedělali?
Nikdy se mě ani nedotkli.
Cože? Chcete říct, že byli... Že měli rádi jiné muže?
Měli rádi své vzezření, své vlastní tělo, tvář. Sami sebe.
-Myslíte, že kvůli tomu umřeli? -Nevím.
Vidocq si to myslel. Myslel, že šlápli někam, kam neměli.
Ano. Nalíčení dandyové. Vraždy bleskem. Zrcadlící maska. Snadné.
A kam potom šel? Myslím Vidocq.
Nevím. Vím jen jedno. Kvůli mně je mrtvý.
-Je mrtvý, protože na něco přišel. -Ne.
Vedl pátrání sám, aby mě ochránil.
-Proto ho zabili. -Znali jste se dlouho?
Tak, pane policajte, uvidíme, co umíš.
Jestlipak mi dokážeš svléknout šaty?
To je tajemství khmerských tanečnic.
Šaty jsou sešité přímo na těle. Nemají knoflíky, nemají otvory.
A co jste spolu... Jaký byl mezi vámi vztah?
Profesionální. Měli jsme profesionální vztah.
Tady máte.
To má být vtip?
Zítra ve stejnou dobu.
-Odkud jsi, prosím tě, přišel? -Ze Santeru. -To neznám.
To je malá vesnice v Provenci.
-Viděl ses někdy s Vidocqem? -Ne, jen jsem mu napsal.
Byl ochoten se mnou přehlédnout některé detaily svého životopisu.
-Životopisu? -Bude to kniha o Vidocqovi.
Musím najít jeho vraha, abych ho odhalil v poslední kapitole.
Takhle Vidocqa pomstím!
-Tolik ho obdivuješ. -Vím o něm všechno.
Jak utekl z galejí, vstoupil do policie, zatkl některé zločince.
-Nebyl žádné neviňátko. -Ne, neočerňujte ho.
Vidocq byl fízl. Aby se dostal k policii, udal všechny přátele.
Ano. O tom ve své knize mluvím. Chtěl pochytat všechny zločince.
Neměl výčitky svědomí a to mu dávalo sílu.
-A takhle vedl ten případ. -Jak to myslíte?
Podle něj ti tři muži zemřeli na něco, co před světem skrývali.
Preah, neřekla jste mi všechno. Víte, kam šel od Invalidovny?
-Ne, Etienne, na to bys nestačil. -Hrome, Preah! Řekni mi, co víš.
Vidocq si myslel, že ti boháči byli zvrhlí, a tím směrem pátral.
-A jak? -Tam,kde uspokojí každou neřest.
-Každou bez výjimky. -Kde? -Ve čtvrti kolem Templu.
Na bulváru zločinu.
Děkuju ti, Preah. Děkuju!
Tak co? Jak jste daleko s pátráním?
-Schází nám jeden člověk, pane. -Jak to myslíte?
Mistr foukačů skla. Ověřili jsme si to v záznamech.
-Schovává se a ostatní ho kryjí. -Tím jsem si byl jist.
Ten řemeslník zřejmě něco viděl. A teď se skrývá.
Umřel nám strachy, hrdina.
-Copak? Co se stalo? -Nic. Nic.
-Do zítřka ho musíte najít. -Buďte klidný. -To se vám řekne!
Odstranili Belmonta, Veraldiho, Lafitta a Vidocqa,
našeho nejlepšího vyšetřovatele. Ano, nejlepšího. Víte to jako já.
-Pane... -Dost.
Paříž se může každou chvíli vzbouřit.
A nikdo tu neumí vyrobit zbraně. Někdo to předem připravil.
Jsou-li to politické vraždy, proč zabili Lafitta, lékaře?
To je zřejmě součást jejich plánu. Ďábelského plánu.
Hlídejte čtvrť kolem Templu. Všude rozestavte své muže.
Při každém podezřelém pohybu zasáhněte.
Vy se osobně vrátíte do slévárny.
Vyslechnete znovu dělníky.
Jsem si jistý, že na něco narazíme. Přijdu tam za vámi.
Je tu ministr Polignac. Musím setrvat.
Jděte!
Pán se zajímá o mechaniku? Sylvia, majitelka.
Copak by krásnému mladíkovi udělalo radost? Oheň Zanzibaru?
Solný květ?
Dech pouště?
Ne, promiňte, já nechci holku. Vyšetřuji Vidocqovu smrt.
Svatá Panno! Vidocq! Ať odpočívá v pokoji.
-Znáte ho, viďte? -Byl víc než zákazník. Přítel!
-Chci vědět, kdo ho zabil. -Kdo by to nechtěl vědět?
-Jsem hotov jít až do konce. -Tedy do pekla.
-Do pekla? -Zajímal se o tři muže.
Belmonta, Lafitta a Veraldiho. Byli to vaši zákazníci?
Ne, tohle zboží u nás nevedeme. Oni měli zájem o vzácný artikl.
-O jaký artikl? -Panny. Mladé panny.
-Čistá stvoření, jak říkali. -A proč?
-Proč myslíš? -Nevěřím vám.
Kupovali dívky v chudých čtvrtích. Na prodej jich je dost.
-Nevěřím vám. -Zajdi si do redakce Slídila.
Jsou to dvě ulice odsud. Ptej se po Froissardovi. Ví o tom všechno.
Slídil. Froissard. Novinář. Rozumíš?
Ano. Děkuji.
Paříž dává najevo své rozhořčení.
Je nás většina.
Máme zprávy z měst v okruhu 40 mil kolem Paříže.
Všude vítězí vlastenectví.
Všichni obyvatelé Paříže jsou odhodláni obětovat všechno!
15. dubna 1830, výpověď Perrine Dorinové.
Výpověď Simone Ménandové.
Výpověď Etienne Valmontové.
3. května 1830. 24. června 1830.
Prokletá čtvrť Templu.